Massösen gav mig en rejäl omgång, jag är helt färdig.
Vi går in.
Bäst jag tar av mig skorna.
Bravo! Bravo!
Jag kom andra vägen.
Dörren verkade opålitlig. De har försökt laga den hela förmiddan.
Bravo!
-Ni är den första kvinna jag sett. -Jag har haft tur.
Det är vi som har tur! Skål!
Det vanliga, sir? Whisky och ljummet vatten?
Önskar damen lite champagne?
Jag tar hemskt gärna champagne.
-Jag tar också champagne. -Javisst, sir.
Vilken härlig tillvaro. Rosor, en halvtimma med en kvinnlig pugilist-
-och nu champagne!
Rosorna var inte mitt påhitt. Nån skickade dem till Celia.
Då är du fri från allt ansvar.
-Men det gör min massage värre. -Jag blev rakad på rummet i morse.
Skönt att rosorna inte var ditt påhitt.
Det hade blivit så fel.
Julia och jag tillbringade hela nästa dag tillsammans.
Vi pratade, och ibland rörde vi oss knappt-
-fasthållna av sjögången.
Efter lunch gick de sista tappra passagerarna iväg för att vila.
Vi var ensamma, som om fartyget tömts för vår skull.
Som om diskretion av jättelika mått hade fått alla att dra sig undan-
-för att lämna oss ensamma med varann.
Vi trodde att pappa skulle komma hem efter mammas död, eller gifta om sig.
Men han fortsätter precis som förut.
Rex och jag hälsar ofta på honom.
Jag har börjat tycka så mycket om honom.
Och Sebastian?
Han har gått upp i rök.
Cordelia är i Spanien med en ambulans.
Bridey lever sitt eget märkliga liv.
Han ville bomma igen Brideshead, men pappa gick inte med på det.
Så Rex och jag bor där nu.
Bridey också?
Han har två rum intill Nanny Hawkins, där barnkamrarna låg.
Ibland stöter man på honom. Jag vet aldrig när han är hemma.
Då och då dyker han plötsligt upp vid middan, som ett spöke.
Han är som en av Tjechovs figurer.
Rex har aldrig behandlat mig illa avsiktligt.
Men han är ingen riktig människa.
Han har några högt utvecklade sidor.
Resten finns helt enkelt inte.
Han förstod inte min reaktion när jag efter vår smekmånad fick veta-
-att han fortfarande höll kontakten med Brenda Champion.
Jag blev glad när jag fick veta att Celia var otrogen.
Jag fick lov att tycka illa om henne.
Är hon? Gör du?
Jag tycker inte heller om henne.
Varför gifte du dig med henne?
Fysisk attraktion.
Ärelystnad. Alla anser att hon är den perfekta konstnärshustrun.
Och ensamhet. Saknaden efter Sebastian.
-Du älskade honom, inte sant? -Ja.
Han var förelöparen.
Hon berättade, som ur en gammal sagobok, om sin barndom.
Jag var med henne på ängarna-
-där Nanny Hawkins satt på en fällstol och Cordelia sov i vagnen.
Hon berättade om livet med Rex-
-och det katastrofala äventyret som hade fört henne till New York.
Även hon hade haft sina döda år.
I början följde jag med Rex till hans vänner. Nu slipper jag det.
Han skämdes för mig när jag inte motsvarade hans förväntningar.
Han skämdes över att ha låtit sig luras.
Jag var inte alls det han varit ute efter.
Han ser inga förtjänster hos mig.
Men så fort han förlikat sig med det, och börjar känna sig trygg-
-blir han överraskad. Nån han respekterar fattar tycke för mig-
-och han inser plötsligt att det finns så mycket som vi förstår, men inte han.
Han var upprörd när jag gav mig av.
Han kommer att bli förtjust över att få mig tillbaka.
Jag var honom trogen tills det här senaste hände.
När hon skulle byta om till middan följde jag med henne.
Objuden, utan att hindras, väntad.
Jag mindes hur jag uppvaktat kvinnor under de tio döda åren.
Medan jag knöt slipsen planerade jag förförelsen och tänkte:
"Vid det och det tillfället"-
-"går jag över startlinjen och inleder anfallet."
"Denna fas av slaget har pågått länge nog, ett beslut måste fattas."
Med Julia fanns det inga faser.
Ingen startlinje.
Ingen taktik alls.
Vi ses vid middan.
Inget går upp mot en god uppfostran.
I fjol när jag väntade barn beslöt jag att ge det en katolsk uppfostran.
Jag hade inte tänkt på religion innan, och har inte gjort det sen dess.
Men just då, när jag väntade barnet-
-tänkte jag att åtminstone det kunde jag ge henne.
Mig hade det inte gett särskilt mycket, men mitt barn skulle få ta del av det.
Underligt att vilja skänka något som man själv hade förlorat.
l slutändan kunde jag inte ens ge henne det.
Jag kunde inte ens ge henne liv.
Jag såg henne aldrig. Jag var för dålig för att veta som pågick.
Och en lång tid efteråt, ända till nu-
-ville jag inte prata om henne.
Hon var en dotter, så Rex brydde sig inte så mycket om att hon var död.
Vi hade haft ändlösa diskussioner om att skaffa barn. Först ville jag det.
Sen fick jag veta att det krävdes en operation för att göra det möjligt.
Vid det laget hade Rex och min kärlek svalnat.
Men han ville ha en arvinge.
Det är sent. Vi kanske ska gå och lägga oss.
Jag har blivit straffad för att jag gifte mig med Rex.
Jag kan inte sluta tänka på det där.
Döden, domen, himlen, helvetet.
Nanny Hawkins och katekesen.
Det blir en del av en om man matas med det tillräckligt tidigt.
Ändå ville jag föra det vidare till mitt barn.
Nu blir jag väl straffad för det jag just gjorde.
Det kanske är därför du och jag är här tillsammans.
Det ingår i en plan.
Nej, Charles, inte än. Kanske aldrig.
-Jag vet inte om jag vill ha kärlek. -Kärlek?
Jag ber inte om kärlek.
Jo, Charles.
Det gör du.
Charles, är du där?
Ja.
Jag kommer in.
Jag har sovit så länge.
-Vad är klockan? -Halv fyra.
Det har visst inte blivit bättre?
Det är värre.
Jag mår lite bättre.
Tror du att de kommer med te om jag ringer?
Hade du en trevlig kväll?
-Alla är sjösjuka. -Stackars Charles.
Det skulle ju bli en härlig resa.
-Det kanske blir bättre imorgon. -Kanske.
Nästa dag hade blåsten avtagit, och vi rullade åter i dyningen.
Eftersom vi hade pratat så mycket föregående dag-
-och eftersom det vi hade att säga krävde få ord, pratade vi lite.
När vi efter långa tystnader sa nåt-
-märkte vi att våra tankar hade färdats sida vid sida.
Du håller vakt över ditt svårmod.
Det är allt jag har förtjänat.
Det sa du igår.
Min lön.
En skuldsedel från livet. Ett löfte om återbetalning på begäran.
Vår dag går mot sitt slut.
Vi går ut på däck.
Ja, nu!
Kära nån, var kan vi gömma oss?
Vi stormens föräldralösa barn.
-God morgon. -God morgon, sir.
Charles? Charles!
-God morgon. -Jag mår så bra. Se vad jag äter!
Jag har beställt tid hos hårfrisörskan.
De har så mycket att göra att de inte kunde ta mig förrän fyra.
Jag visar mig inte förrän ikväll, men vi får besök av alla möjliga.
Jag har varit en dålig hustru de senaste dagarna. Vad har du gjort?
Har du uppfört dig? Du har väl inte flirtat med sirener?
Jag såg knappt till några kvinnor.
-Jag har pratat med Julia. -Bra.
Hon är en av mina vänner som jag visste att du skulle tycka om.
Hon har inte haft det så muntert på sistone.
Hon nämnde det väl inte, men hon råkade illa ut med en hemsk man.
-Du har visst tagit hand om min man. -Vi har blivit bästa vänner.
Charles, vi ser efter vad som står på.
Vi kommer.
-Vad har du för planer? -Jag tänkte vara i London ett tag.
-Celia ska hem. Hon vill träffa barnen. -Du också?
Nej.
Ses vi i London, då?
En liten rödhårig man - Foulenough.
Två poliser hämtade honom.
Det missade jag.
Jag tog reda på tågtiderna. Vi är hemma till middagen.
Barnen kommer att sova.
Vi kan väcka Johnjohn, bara den här gången.
Åk du! Jag måste stanna i London!
Du har ju inte sett Caroline!
-Förändras hon mycket på några veckor? -Hon förändras varje dag!
Jag måste packa upp tavlorna och se hur de klarade resan.
Och så måste jag ordna med utställningen.
Vad tråkigt. Andrew och Cynthia är nog kvar i lägenheten.
-De tog den till slutet av månaden. -Jag kan ta in på hotell.
Jag vill inte att du ska vara ensam första natten hemma.
Jag stannar och åker ner imorgon.
-Du får inte göra barnen besvikna. -Nej...
-Kommer du till helgen? -Om jag kan.
Alla med brittiska pass till röksalongen!
Mannen från utrikesdepartementet skulle se till att vi kom av tidigt.
Cavendish Hotel?
Mr Charles Ryder, tack.
Charles! Ska du iväg till galleriet?
Jag är redan trött på tavlorna. Jag får väl åtminstone visa mig.
-Vill du att jag kommer? -Helst inte.
Celia skickade ett kort där det står: "Ta med alla!"
-När ses vi? -På tåget. Du kunde hämta mina väskor.
Packa klart, så hämtar jag dig också och kör dig till galleriet.
Underbart. Vi ses om en timma, då.
God morgon, mr Fisher. Hur går det?
-Var nu trevlig mot kritikerna. -Javisst.
Ingen har kommit än. Jag har varit här sen tio och haft tråkigt.
-Vems bil kom du i? -Julias.
Varför tog du inte med henne?
Jag pratade just om Brideshead med en lustig liten man. Mr Samgrass.
Han är en av lord Coppers medelålders ynglingar på Daily Beast.
Han verkade veta mer om dig än jag.
Han sa att han hade träffat mig på Brideshead för flera år sen.
-Din whisky. -Tack. Jag minns honom.
-Han är en skojare. -Det var uppenbart.
Han pratade om "Brideshead-kretsen".
Rex Mottram har visst förvandlat stället till ett politiskt myterinäste.
-Det hade inte Teresa Marchmain gillat. -Jag ska åka dit ikväll.
Inte ikväll, Charles! Du kan inte åka dit ikväll.
De väntar på dig hemma. Du lovade komma så fort utställningen var klar.
Johnjohn längtar efter dig och du har inte sett Caroline än!
-Jag beklagar, men det är bestämt. -Pappa kommer att undra.
Boy kommer på söndag, och du har inte sett den nya ateljén.
Du kan inte åka ikväll! Är jag bjuden?
Javisst.
Men jag visste att du inte kunde komma.
Inte nu. Men det hade gått om du sagt till tidigare.
Jag hade gärna sett Brideshead-kretsen på hemmaplan.
Du är hemsk, men det är fel tillfälle för ett gräl.
Clarences skulle titta in före lunch. De kan komma när som helst.
Mr Ryder? Pamela Lomax från Daily Mail. Kan jag få växla några ord?
Här kommer de!
Trevligt att träffas.
Angenämt att träffas igen.
Vilken förtjusande hatt.
Amazonas verkar intressant. Min bror var där och fick blodad tand.
Det ska bli spännande att se tavlorna.
-Vänligt av er att komma, sir. -Trevligt att träffas.
-Champagne? -Nej, tack.
-Det måste ha varit varmt där borta. -Ja, sir.
Var det hemskt påfrestande?
Det blev lite klibbigt ibland.
Ni har verkligen lyckats fånga intrycket av hettan.
Min rock känns riktigt obekväm.
-Lite närmare. -Ser ni tavlan?
Jag är inte intresserad av tavlan. Ställ er lite närmare varann.
Le.
Tack.
Så vänligt av er, sir John! Det var roligt att höra. - Charles!
Sir John har sagt de mest underbara saker om dig.
Vi kan se fram emot ännu en Ryder på Tate.
Jag skulle vilja reservera följande för ytterligare övervägande.
Nummer sju...
Charles lever för en enda sak. Skönhet.
Han tröttnade på att få den serverad och for iväg för att skapa den själv.
Han ville erövra nya världar. Han är mäkta trött på lantgods.
Men han har inte övergett det helt. Han målar säkert några fler åt vänner.
Han har förstås fullt upp med boken...
Från såväl förnäma som icke-förnäma läppar hörde jag fragment av lovord.
Alla tyckte att de såg nåt nytt.
Så lät det inte på min senaste utställning innan jag for utomlands.
Då märktes en antydan till leda.
Man hade pratat mindre om mig än om husen och deras ägare.
Jag mindes den utställningen av en annan anledning.
Det var den veckan jag upptäckte att min fru var otrogen.
Då som nu var hon en outtröttlig värdinna.
Närhelst jag ser nåt vackert - en byggnad eller ett landskap-
-så tänker jag på Charles.
Under hela vårt äktenskap hade hennes prat fått det att krypa i mig.
Men idag var jag oberörd-
-och insåg att hon inte kunde göra mig illa längre. Jag var en fri man.
Hon hade gett mig mitt fribrev i och med sitt snedsteg.
Hanrejens horn hade gjort mig till skogens kung.
Jag måste gå. Visst var det lyckat?
Jag ska förklara för dem där hemma.
Men det var synd att det skulle gå till så här.
God dag.
Jag tog inte med nåt inbjudningskort. Jag vet inte ens om jag fått nåt.
Jag vill inte delta i nån bjudning.
Jag är inte här för att träffa lady Celia eller få mitt foto i Tatler.
Jag är inte här för att visa upp mig.
Jag vill se tavlorna. Ni kanske inte vet att det finns tavlor här.
Jag har ett personligt intresse för konstnären, om det säger er nåt.
Antoine! Kom in!
Här står ett vidunder som tror att jag är en inkräktare!
-Käre Charles... -Hur står det till?
Jag kom till London igår och fick höra att du har vernissage.
Jag rusade genast till helgedomen för att betyga min vördnad.
Har jag förändrats? Hade du känt igen mig? Var är tavlorna?
Låt mig förklara dem för dig.
Var, min käre Charles, hittade du denna överdådiga grönska?
I nåt växthus i Trent eller Tring?
Vad var det för en ockrare som drev upp dessa ormbunkar åt dig?
-Jag har varit i Sydamerika i två år. -Jag vet allt om det.
Säg att du är lyckligt förälskad-
-för det betyder allt här i livet. Eller nästan allt.
Är de så hemska?
Vi ska inte avslöja din bluff inför dessa hyggliga människor.
Låt oss inte förstöra glädjen för dem.
Vi vet båda två att det här bara är skräp.
Vi går innan vi förolämpar konnässörerna.
Jag vet en skum bar här i närheten.
Vi går dit och pratar om dina andra erövringar.
Tack för allt!
Inte din sorts miljö, men definitivt min.
Du har trots allt vistats i din miljö hela dan.
Jag fick adressen av en snuskig gubbe på Boeuf sur le Toit.
Det är jag hemskt tacksam för. Jag har varit utomlands så länge-
-och trevliga syltor som den här förändras så snabbt.
Jag var här första gången igår kväll och känner mig redan hemma.
-God afton, Cyril. -Redan tillbaka, Tony?
Vad önskas?
-Gin och torr vermouth. -Två såna, tack.
-Hej, Tony. Hur står det till? -Bra, tack.
-Känner du Charles Ryder, konstnären? -Trevligt att råkas.
-Varsågod. -Tack. - Nu går vi och sätter oss.
Här är du lika iögonenfallande och avvikande-
-som jag skulle vara på Bratt's Club.
-Vill din vän dansa rumba? -Nej. Och jag ger dig ingen drink.
Åtminstone inte än.
Det där är en mycket fräck pojke. En riktig lycksökare.
Nå, Antoine... Vad har du haft för dig i alla dessa år?
Det är dig vi ska prata om. Jag har följt dig.
Jag är en trofast själ och har hållit ögonen på dig.
Jag var på din första utställning och fann den...förtjusande.
Interiören från Marchmain House var mycket korrekt, men tilItalande.
Du hade åstadkommit något. Inte allt du kunde åstadkomma, men något.
Redan då tyckte jag att det var nåt gentlemannalikt över dina målningar.
Jag är inte engelsman och förstår inte denna längtan efter att vara belevad.
Engelsk snobbism är för mig ännu mer makabert än engelsk moral.
Jag tänkte: "Charles har gjort nåt utsökt - vad ska han göra härnäst?"
Det var så spännande idag på lunchen. Alla pratade om dig.
Du hade rest till tropikerna och blivit en Gauguin, en Rimbaud.
Du må tro att mitt hjärta tog ett skutt.
"Stackars Celia", sa de, "efter allt hon gjort för honom."
"Och med Julia dessutom, just som hon skulle gå tillbaka till Rex!"
"Berätta om tavlorna", sa jag. "Å, tavlorna!", sa de.
"De är ytterst besynnerliga."
"Mycket kraftfulla och barbariska."
"Direkt ohälsosamma", sa mrs Stuyvesant Oglander.
Jag ville genast hoppa in i en taxi och sägav
"Kör mig till Charles ohälsosamma tavlor!"
Jag åkte dit, och vad fann jag?
Jag fann ett mycket elakt och lyckat practical joke.
Det påminde mig om Sebastian när han satte på sig löspolisonger.
Det var charm, än en gång, kära du.
Gammal hederlig, silkeslen, engelsk charm-
-utklädd till tiger.
-Du har helt rätt. -Jag hade rätt för många år sen.
Fler år än nån av oss visar spår av, när jag varnade dig.
Jag varnade dig för charm.
Jag varnade dig uttryckligen och detaljerat för familjen Flyte.
Charm är den engelska farsoten. Den existerar inte utanför dessa öar.
Den fläckar och dödar allt den vidrör.
Den dödar kärlek, den dödar konst.
Och jag fruktar, min käre Charles-
-att den har dödat dig.
Det var trevligt att träffa dig igen. Jag måste med ett tåg.
Jag som tycker att våra samtal är så trevliga.
A bientôt, Charles.
Var inte en retsticka, Tony. Bjud mig på ett glas.
Låt gå.
Den här vägen, damen.
-Charles! -Hej, älskling!
Jag går och ser till att bagaget är i säkert förvar.
Jag trodde du hade missat tåget. Det känns som flera dar sen jag såg dig.
Sex timmar. Och vi var tillsammans hela dan igår.
-Du verkar trött. -Det har varit en hemsk dag.
Besökare, kritiker och herrskapet Clarence.
Och så en halvtimmas nedsabling av mina tavlor på en bar för fikusar.
-Jag tror att Celia vet om oss. -Det var oundvikligt.
Något att dricka före maten?
Två mycket torra martini, tack.
Alla tycks veta om det. T.o.m. min fikusvän som nyss anlänt till London.
-Fan ta alla! -Än Rex, då?
Rex är ingen alls. Han existerar helt enkelt inte.
Julia... - Charles! Trevligt att ha dig tillbaka i England.
-Vi vill ha en konfrontation! -Inte med Baldwin.
Baldwin är alldeles för slug. Han drar sig inte för fusk.
Jag träffade nån från Fort Belvedere som hade intressanta saker att säga.
Det är sant! En bekant på utrikesdepartementet hävdar-
-att Franco är tysk agent.
Charles! - Ursäkta.
Grizel är här nånstans. Hon såg din utställning idag.
Hon är imponerad av det hon kallar din "nya stil".
Ta för dig. Väggmålningarna är fortfarande lika fina.
Det var längesen.
-Du verkar ha det bra här. -Det är ett lyckat arrangemang.
Passar mig utmärkt. Gubben håller efter huset.
Bridey tar hand om arrendatorerna.
Själv bor jag gratis. Jag betalar bara tjänstefolkets mat och lön.
Rex! Kom och hjälp till. Hindra Ronnie från att förlora ett vad.
Han satsar på att Baldwin vinner!
Känner du Henry och Ronnie Nash? Kom och hälsa på dem.
Han kan göra henne till drottning imorgon dag.
Kan du låta bli att göra så där? Jag tycker inte om det.
Vem bryr sig om skilsmässor idag? Några gamla nuckor...
-Charles! -Grizel...
-Din utställning är himmelsk! -Tyckte du om den?
Hur mår den förtjusande Celia?
Julia! Raring! Du har gått ner i vikt!
Och det klär dig. Du är tjusigare än nånsin. Orättvist.
Hej, allesammans! Jag är ledsen att jag inte var här och tog emot er.
Hoppas Rex har tagit hand om er.
God kväll, Henry. - Ronnie, hur står det till?
-Hej, älskling. -Du ser strålande ut.
-Du ser fantastisk ut! -Tack så mycket.
God afton.
-Hej! Ni har visst spelat. -Vi förlorade runt 4 000 pund.
Det var tråkigt att höra.
Han körde rätt in i en militärkonvoj!
Hej.
Guldram och målad segelduk!
Vilket är värst? Celias Konst och Mode eller Rex Politik och Pengar?
Tänk inte på det.
Min älskling... Varför får kärleken mig att hata världen?
Den ska ju ha motsatt effekt.
Det känns som om hela mänskligheten och även Gud-
-konspirerade mot oss.
Det gör de också.
Det gör de.
Men vi har vår lycka trots dem. Här och nu.
Vi har tagit den i besittning.
De kan väl inte komma åt oss?
Inte nu.
Inte ikväll.
Inte på hur många kvällar?